Хей, Хей, Хей!
Аз съм Дебелия Алберт!
И ще изпея песен за вас
И ще ви покажем нещичко
И ще се забавлявате с мен и цялата тайфа!
Учейки един от друг докато си вършим работата
- Ще си прекараме прекрасно! - Хей, хей, хей!
На, на, на Ще си прекараме чудесно!
Хей, хей, хей!
- Дорис почакай!
Някои от децата ще ходят за сладолед преди тренировката
Искаш ли да отидем?
Аз.. ах.. забравих си обувките за бягане. Трябва да се върна до вкъщи и да ги взема.
- Оо. - Здрасти Лори!
Здравей Хедър. Здрасти Беки.
Хей Лори нали се сещаш, какво ти казах за довечера?
Ах.. да.
- Значи ще дойдеш? - Естествено!
Супер!
Хей вижте. Всички ще отидем след училище.
Ще дойдеш на това парти с мен.
Не мисля така. Виж няма проблем.
- Не е кой знае какво.
- Дорис защо се държиш като такава неудачница?
Не си такава.
- Какво става маце? - Реджи, не ме наричай така!
Виж, Хедър ще организира това парти...
Какво ще кажеш ти и аз,.. да отидем заедно?
- Какво ще кажеш? - Какво ще кажа?
- Да. - Ще кажа НЕ!
- Ще се видим на тренировката.
Ти ще дойдеш с мен нали? Дорис?
Не съм канена.
Мамо.
В къщи ли си?
Maмо.
Скъпа, има храна в хладилника за теб и Лори.
Баща ви е на двудневно бизнес пътуване до Поконас. Аз ще се върна по-късно.
Готови ли сте да загубите?
Защото когато аз скоча по-добре вие да залягате.
Ще скачаш ли, или просто ще си дрънкаш?
Скачач номер 6 идвааа.
Да! Издържахме.
Сега ние сме шампионите по скачане на света.
Чакайте. Ние все още имаме още един играч!
- Доведете го тогава. - Хайде Дебееелиии Алберт!.
- Обича да ни чува как викаме името му.
Хей, хей, хей! Кой иска да играе?
- Оо, не! - Оо, НЕ!
- Не, не! Само не това! - - Не пич! Имам слаб кръст!
Дебели Алберт имаш проблем за разрешаване. Току що видях Даниел.
Тя каза че напуска училище и ще избяга от вкъщи.
Изглежда Даниел е в беда. Трябва да и помогнем.
- Хей, Даниел. - Какво искаш?
- Не можеш да напуснеш училище и да избягаш. - Теб какво те засяга?
- Ами, грижа ме е за теб. - Не е нужно.
Всеки път когато някой каже че го е грижа за мен, изчезва и ме изоставя.
Но, Даниел, не можеш да оставиш страха-
- Чуваш ли това? - Кое?
- Това. - Ехоо! Имаме реплики хора!
Това. Не чуваш ли това?
Вземала съм участия като гост в Бъгс Бъни и Джетсонс...
и никога не са се отнасяли с мен така.
Аз напускам!
Ох Боже. Това е сълза.
Хей, хей, хей! Какво е това нещо?
- Това е чудовище! - И то- ще дойде и ще-
Мъшмаут мисли, че чудовището че пропълзи тук и ще ни хване.
Толкова съм объркан!
Това не е чудовище. Това е момиче.
И тя плаче. Ще и помогна.
Алберт не можеш да отидеш. Ние сме анимации и това е нашето шоу.
- Нямам избор. - Ако отидеш там, ще си... окото.
Защо вие възрастните винаги казвате ще си... окото?
Оо? Не.
- Не. - Хей.
- Пуснете ми краката.
- Махай се! - Пуснете ми краката. Оо.
-Пуснете ме! Спри да ме удряш!
- Махай се! - Оо. Защо се отнасяш с мен така?
Дай ми възглавницата и спри да ме удряш! Пуснете ми краката!
- Пуснете ги.
Пуснете ми-
кракатааа.
- Оо. Стой далеч от ме.
Ще се обадя на 911 за теб.
Оо. Това не може да е се случва!
Побърквам се. Да, това е.
Хей, хей, хей! Как се озовах тук?
Нямам представа! Просто трябва да се върнеш в телевизора веднага.
Ох, махни се от гърба ми.
Ръсел, ти стой тук!
Ще те изкажа на мама.
- Погледни се. - Зъбите ми.
Момчета помощ. Измъкнете ме от тук.
О Боже.
Виж ни само.
- Това е лудост. Ние -ние трябва да се върнем обратно.
- Не, не, не!
- Това момиче има проблем. - Какъв проблем?
Е, трябва да имаш проблем. Нали плачеше.
Проблем, даа.
Амм, плачех защото, аа...
Аз Аз-си загубих.. аа-
раницата!
- Да не е тази? - Оо! Ти я намери!
- О момчета, вие ми помогнахте да си я намеря.
Благодаря ви толкова много.
Сега- понеже вече разрешихте проблема ми.
- Не сменяйте канала за още от Дебелия Алберт
-Проблема е решен, хайде да се връщаме в къщи.
- ОК. - Вие гледате TV LAND.
- Мъшмаут, ти минаваш първи.
- Едно.
- Отново.
- Не го пускат обратно!
Мъшмаут казва, че го боли главата.
Добре.
Веднага след като свършат рекламите и шоуто ви продължи...
вие можете да се върнете там вътре, нали?
- Надявам се. - Ok.
Хмм, ще отида да донеса нещо за пиене.
Вие не мърдайте от тук.
Ок, татко и аз ще трябва да проведем дълъг разговор.
Не знам как но ще трябва да му кажа, че се нуждаем от врата.
Някакъв вид защита или нещо което да сложим
на телевизора така че никой да не може да излиза.
Не вдигате ли никакъв шум когато влизате в някоя стая?
Ами, никога не съм се замислял за това. Ние-Ние просто влизаме.
Ok. Ето ги и питиетата ви.
Имаш ли отварачка?
Тя е върху кутийката.
На, на, на
Ще си прекараме добре - Хей, хей, хей!
На, на, на ще си изкараме прекрасно!
Спрете! Спрете!
- Ехоо? Какво правите? - Пеем.
Това го знам, но няма ли да пиете?
Не и ако някой не напише, че сме жадни.
Ok. Забравете за пиенето.
Рекламите почти свършиха и трябва да се връщате.
Останете с TV Land с още от вашите любими предавания.
Няма друго място като TV Land.
Къде е нашето шоу?
Свърши. Шоуто ви свърши.
- Извинявай госпожице. - Името ми е Дорис.
- Дорис. - О, това е хубаво име.
- Дорис. - Познавам куче на име Дорис.
Та Дорис, кога ще излъчват шоуто ни отново?
2:30.
Утре.
- Какво ще правим сега? - Нямам представа.
Знам, че не знаеш. Не говорех на теб.
- И аз не говорех на теб. - Тогава на кого?
- Мисля, че говорех на нея. - Момчета, момчета!
Предлагам да изчакаме с Дорис до 2:30 утре, когато отново ще излъчат шоуто ни.
Не мисля, че трябва да излизаме навън. Мястото ни не е тук.
Не съм сигурен. Този квартал ми изглежда някак познат.
- О! Коди мога ли да ти задам въпрос? - Естествено.
- Виждаш ли някого? - Виждам теб.
Някой друг?
Виждам и няколко странно изглеждащи откачалки.
- Мерси. - За нищо Дорис! Чао.
Ok. Другите хора също могат да ви виждат. Това е добре.
Май.
Ми добре! Чао тогава!
Тя не значи нищо за мен.
Ти си единствената жена, която значи нещо за мен!
Единствената, която е от значение.
Изчакай секунда мамо.
Мога ли да ви помогна момчета?
Аа? По какво говориш?
- Телефон. - Но той-той няма кабел.
- Момчета, вие ли ми дръпнахте кабела?
- Аз дори не знаех че имаш такъв. - Аз също! Да.
- Здрасти Джер. - Здравей Дорис.
Познаваш ли тези момчета?
Аммм-
Да. Запознахме се днес.
Ок. Наслаждавай им се.
Ей Мамо. Не, няколко чалнати хлапета.
- Да. - Вижте...
Може би не е чак толкова добра идея вие да се размотавате с мен.
Така че ще се видим утре в 2:30.
И къде да отидем?
Какво да правим?
Защо не ни хах-ха-сва?
Мъшмаут иска да знае защо не ни харесваш.
Добре де, добре. Идвате с мен.
Вижте, само не казвайте на никого, кои сте в същност.
И без друго всички ме мислят за странна.
- Знам какво имаш в предвид. - Е, поне ти си имаш приятели.
Знаех си! Наистина имаш проблем.
- Сега всичко което трябва да направим е да ти намерим приятели. - Не! Не! В никакъв случай.
- Знаеш ли с кого говориш?
Когато Дебелия Алберт говори, хората... хората слушат!
Вижте какво. Никой няма да говори с никого, или няма да отидете никъде
А сега хайде. Това е последното ми занятие и не искам да закъснявам!
Поговорих си с моите хора, и решихме че искаме мач реванш.
- Ах, така ли? - Да.
Ние ще бъдем шампионите по скачане на света.
- Не можете да бъдете. -И защо не?
Дебелия Алберт и момчетата не са тук в момента.
Искаш да кажеш, че си тук сам?
- Знаеш какво значи това, нали? - Не.
Означава че аз и момчетата ще превземем сметището!
Не можете да го направите! Това е сметището на Дебелия Алберт!
О, така ли? Аз не го виждам никъде.
Помощ! Помощ!
Добър ден ученици.
Добър ден мис Форчик.
Поради тридневната ваканция която ще имаме.
Аз,.. аз имам... няколко приятели нагости.
И си мислех че няма да имате нищо против ако останат с нас за часа.
Добре деца. Хайде. Изберете си места.
- Здрасти! Как е?
- Здрасти.
Готини дрешки. Аз съм Дерън.
- Какво е това нещо на главата ти? - Шапката ми.
- Защо не я махнеш? - Нямам лице.
- Ахамм. - Отговорете на въпроси едно, четири, седем и девет.
- Какъв му е проблема на този?
А ти?
А сега да започнем с представянето на твоите приятели?
Ами, Ок. Аз съм Дебелия Алберт.
- Дорис каза че сте на гости. А къде живеете? - Северна Филаделфия.
- Какво? Нещо смешно ли казах?
Да.
Имайки предвид факта че в момента сте в Северна Филаделфия...
и следователно идвате от Северна Филаделфия за да посетите Северна Филаделфия.
Ммм.
Има ли още нещо, което желаеш да кажеш Алберт?
Ами, да. Ние сме тук понеже Дорис има проблем.
- О Боже. - Да, тя няма никакви приятели.
Затова ние дойдохме тук за да кажем на всички да бъдат нейни приятели.
- Това е много мило.
Добре деца. Включете компютрите.
Свържете се и влезте в интернет.
- Да. Мога ли а ви помогна? - Амм, какво е това?
Оо, защо не оставим компютрите настрана?
Чудесно, това беше едно от най-унижителните преживявания в живота ми.
Вижте, аз нямам приятели понеже не желая да имам.
Така че ако вие момчета спрете да се опитвате
да ми помогнете ще ви бъда изключително благодарна.
Хей, хей, хей! Ти се състезаваш?
Да. Дядо ми бягаше навремето.
Това беше важно за него, така че и аз бягам.
- Добре, а бърза ли си? - Не, не съм.
- Щастие е дори само да финиширам. - Хей, хей, хей. Не говори така.
Сигурен съм че би могла да спечелиш. И аз ще бъда тук за да викам за теб.
- Ще се видим в следващия час. - Ok.
- Чао. - Кой е това?
Оо, това е сестра ми Лори. Е не ми е истинска сестра.
Доведената ми сестра. Семейството ми я приюти миналата година.
Добре, аз ще се подготвям.
Вие не мърдайте. Не отивайте никъде. Не говорете с никого. Не правете нищо.
И аз нямам проблем!
Ей Дебели Алберт. Да не си болен?
Ще отида да поговоря със сестрата на Дорис.
Нали се сещате, относно проблема на Дорис.
- Той добре ли е? - Ами не знам.
- Знам, че не знаеш. Не говорех на теб. - И аз не говорех на теб.
- А на кого? - - Момчета, момчета!
Ти си Лори.
Да. А ти кой си?
Аз съм Дебелия Алберт.
Ок Алберт, има ли нещо с което да ти помогна?
Чакай! Не го търкай.
О Боже! Това ще е фак сйдх фне.
Внимавай какво говориш.
Така по-добре ли е?
- Да. - Майка ми ме научи как да правя това.
Тя духна в окото му.
И какво значи това?
-Ами не знам. - Знам, че не знаеш.
Момчета, момчетааа!
Та... Дорис ми каза, че вие двете сте сестри.
Искам да кажа не истински, а доведени.
Човече, няма никакъв начин да позволя на това дебело хлапе да ми вземе Лори.
Виж, Дорис има този проблем, за който-
Алберт- Виждам, че двамата сте се срещнали.
Той е атлет Артър, виж.
- Ей сигурен ли си Реджиналд? - Ще поговорим пак по-късно Лори.
Предполагам, че е дошъл за да се пробва в отбора ни по бягане.
Чудя се в какво състезание може да вземе участие.
- Бягането с препятствия. - Не, въртенето на шкембе.
А какво ще кажеш за 440м?
440? Да не искаш да се състезаваш с мен шишко?
Ти не искаш да се състезаваш с Дебелия Алберт.
Дебелия Алберт?
- Даа, той е дебел, но е бърз.
Ok. Да видим колко бърз си в действителност.
- Аз вече знам колко съм бърз.
- Какво? Някакъв проблем да се състезаваш с мен ли имаш?
Нямам проблем. Аз решавам проблеми.
- Да, това е което той прави.
Aртър!
Ok, ok. Ще се състезавам с теб, но...
- Не мога да си махна дрехите. - Чудесно!
И без това никой няма желание да ти гледа тлъстинките.
По мой сигнал.
Готови! Старт!
Давай Дебел Алберт! Давай! - Хайде Дебели Алберт!
Справяш се много добре Реджи. Бягаш наистина бързо.
Бягането е добро упражнение, нали? До скоро.
- Оо, по дяволите!
Знаеш ли какво Реджи? Въпреки, че завърши втори...
това не значи, че и ти не си победител!
Още не си видял всичко от мен! Дебелако!
Шишко, шишко, шишко!
Никой не може да прави Реджи на глупак, освен самия Реджи.
Да го чуем!
Даааа!
Как го направи?
Беше невероятен.
- Ей! Лори, Дорис хайде!
Да започваме!
Трябва да вървим.
2:30 утре. Вие изчезвате от тук.
Дорис, Елза, градските финали са в Събота, и искам да сме готови за тях.
Тази година очаквам да спечелим.
Даа!
- Даа.
Алберт чакай! Не бягай толкова бързо! Намали темпото!
Мислите ли че Лори ме харесва?
Въпреки че съм дебел.
Не е ли важна душевността на човека, а не външния вид?
- По дяволите! Не знам. - Никога не съм имал гадже.
- Ти си имал приятелка?
- Да, да. Така си и мислех.
- Алберт, чакай.
Да. Да.
Знаете ли, тя духна в окото ми.
Дебели Алберт опитай се да се концентрираш.
- Имаш проблем за разрешаване- - Знам това.
Вижте!
Вижте! Това сме ние.
Даа! Излизаме на "дивида."
-Какво е "дивида"? - Не знам.
Не започвайте отново.
Мястото ни не е тук.
Вие... момчета мислите ли, че губим цвета си?
Не, Гн. Тревога.
Момчета, виждам мажоретки.
Мажоретки? Това са най-известните момичета в училището.
Добре, хайде! Трябва да ги накараме да станат приятелки на Дорис.
Това ще реши всичко.
Хмм, извинете.
Да? Кой си ти?
- Ами, аз съм Дебелия Алберт.
Има ли нещо, което мога да направя за теб Дебели Алберт?
Ами, мисля че би било хубаво ако станете приятелки на Дорис.
- Моля? - Ами вижте, Дорис няма много приятели...
- и ние трябва да променим това и да и намерим няколко. -Да
- Оо, това не е ли мило?
Вижте какво. Защо не дойдете на моето парти довечера?
Татко ще блокира цялата улица за нас.
- И можете да доведете Дорис. - Ще се радваме ако тя дойде.
- Oо, ok. - Успя Дебели Алберт.
Хей, хей, хей! Дебелия Алберт ще спаси деня ви!
Ще спаси деня ви!
Какво сте направили?
- Говорихме с Хедър. - Казахме и за твоя проблем.
Ще спаси деня ви!
Спрете с това!
Коя част от "нямам проблем" не можахте да разберете?
Тя те покани на партито.
- И нас също. - Не е ли чудесно?
Ами преди тя не искаше да ходя там.
Нали искаш да се върнем в телевизора?
Заплашвате ли ме?
А действа ли?
- Наистина ли искате да отидете? -Аз съм купонджия.
Oo.
- А ти? - Лори ще бъде ли там?
Молятеее.
Тя наистина иска да дойдеш.
Ok.
Ok, ok. Ok.
Но първо трябва да отидем до търговския център.
Какво е това?
Уауу. Изглежда като град на закрито.
- Добре. Всички останете с... - Ухаа!
мен.
-Дори не знам защо правя това.
Имам предвид че това е парти. А аз мразя партитата.
Ще си прекараме прекрасно! - Хей, хей, хей!
Добре. Печелите.
Вие момчета стойте тук.
Аз ще пробвам това.
Джаги в търговски център!
И ако това не е прекрасна страна!
- Какво казаха току що?
- Внимавай какво говориш.
Оо, ти си върха пич.
Ей човече. То говори.
Ухаа. Това беше яко!
- Ей как направи това? - Не знам, но беше яко.
Защо не останеш тук и не изчакаш Дорис?
Естествено. Супер.
Искам да кажа... добре.
Ок. Аз ще отида да разгледам онзи магазин.
Ей ако търсиш да купиш нещо аз съм твоя човек.
И за това, че говориш с мен получаваш... безплатна шапка.
Ей, ей, ей. Обичам безплатните неща.
Ето това е за теб.
- Уау. - Хайде сега да махнем този пуловер-
Ам- знаеш ли...
Не мога да си махна пуловера защото.. -
Не знам какво има под него.
Ok. Добре...
Нека да сложим сакото върху него.
Добре.
Как е?
- Виж само как те вталява? - Мислиш ли?
Разбирам от едри хора, и ти приятелю, си наистина едър.
И дебел. Аз съм Дебелия Алберт.
Добре, добре. Но когато приключа с теб ще бъдеш просто големия Алберт.
Това прави 10,428 долара и 22 цента.
Ами.. аз нямам никакви пари.
- И защо не ми каза това? - Не си ме питал.
...и мобилни снимки.
Това е най-новото комуникативно устройство на 2004 година.
- Ей, и аз изглеждам добре.
Защо никога не ми правиш комплименти?
Мерси!
Ей, Буки, виж!
Те все още скачат на въже.
- Е какво чакаме тогава?
На това му викат двоен Dutch.
Дорис, къде си се научила да скачаш на въже така?
- Това беше фантастично. - О, това е просто нещо на което ме научи дядо.
Не е кой-знае какво. Има много деца които са по-добри.
Добре. Достатъчно се позабавлявахме за един ден.
Мисля че вече можем да се прибираме в къщи.
Да! Хайде! Добре! Хей, хей, хей!
- Ще си прекараме супер! - Хей, хей, хей!
Мисля че му дадох да се разбере.
никой не се закача с мен или Дебелия Алберт.
Той никога няма да се върне.
Така че сметището ще бъде наше!
Наше! Наше!
- Оо! - Чао, загубеняко!
Върни се тук ти малък-
- И те наричат това пеене? - Не, на това му казват говорене.
Както и да му казват на мен ми харесва.
Ей на това му казвам аз яко.
Даа тук е бързо.
И готино.
Ами нашия свят? Винаги сме се забавлявали там.
Да, но това беше преди да дойдем тук.
Дааа, а и тук не се налага някой да напише, че сме щастливи за да бъдем такива.
- Мястото ни не е тук. - Бил може би има право.
Момчета виждате ли тази снимка която
аз и Мъшмаут си направихме в търговския център?
- Мисля че съм загубил част от цвета си от тогава.
- Квароо?
- Света Дево. - Хей, хей, хей.
Това е просто една снимка.
Снимките не са истински.
Нито пък ние.
Не мога да повярвам, че Глупавия Доналд е прав.
Не сме истински и аз мисля, че започваме да изчезваме.
Хей, хей, хей ние не изчезваме.
Спри да бъдеш толкова черноглед.
Ухаа.
Дорис, изглеждаш чудесно.
Изглеждаш яко.
- Какво каза? - Научих го в търговския център.
Добре, но не говори по този начин за Дорис.
Вие.. вие наистина ли смятате, че изглеждам добре?
Когато отидеш на партито хората, ще те забележат.
- Наистина ли? - Даа.
Та Лори смяташ ли, че мога да бъда голям Ал...
вместо дебел Алберт?
Можеш да бъдеш всичко което си пожелаеш.
Благодаря ти.
Искаш ли да ти донеса кола или нещо друго?
Толкова си мил.
Но ти току що ми донесе кола.
А да. Вярно.
Много си добър...
Големи Ал.
- Ще отида да ти донеса кола. -Но-
Ей Руди.
- Здрасти Дерън. - Я виж това.
- Хубава шапка. - Точно като твоята.
Какво правиш?
- Аз- - Ти... не може да се криеш нали?
Ее Дорис хайде.
Просто използвай шанса си.
Знаеш ли, в теб има нещо.
Нещо много познато.
Хей, хей, хей. Ти ме гледаш всеки ден!
А сега да вървим. Трябва да купонясваме!
Да купонясваме? Никой така или иначе не ме е канил да танцуваме.
Ами.. ще го направят...
тази вечер.
- Твой ред е Мъшмаут. - Мъшмаут!
- Чук, чук. - Кой е там?
- Какво?.. Какво каза? -Не знам.
Оо, те му се подиграват.
Може би трябва да си вървим.
К'во става хорааа?
Ей Вайпър.
Как е настроението тази вечер?
Имам предвид това парти върха ли е или какво? К'во става хора?
- Да, да. Ето за това говоря.
Та аз имам нещо голямо и дебело за вас.
- И по съвпадение името на това нещо е Дебелия Алберт.
Не му обръщай внимание Алберт. Той просто се опитва да те унищожи.
Хайде, качи се тук горе Алберт и кажи няколко думи на хората.
- Не, не Алберт недей.
Защо не?
Лори никога няма да му проговори след това.
Добре, добре
Благодаря.
Къде е кабела?
Няма кабел твърде големи ми приятелю.
Та какво имаш да кажеш големи човече?
Ще изпея песен.
Моля те недей.
Ok.
Вайпър, защо не му помогнеш с малко музика.
- Направи го!
Хей, хей, хей! Аз съм Дебе-е-е-е-лия Алберт!
- Алберт може да пее? - Силно се надявам.
Виж го само.
Знам какво цели Лори. Танцува с него само за да ме накара да ревнувам.
- Да. - Да.
Да?
ДА.
Забавляваш ли се?
Става.
Е, виждаш ли някого с когото би искала да танцуваш?
Ей сладурано. Искаш ли да танцуваме?
Реджи не.
Моля те Реджи недей.
- Хайде де скъпа, не се дръж така. - Казах ти да престанеш Реджи!
Ей, трябва да си доволна дори, че танцувам с теб!
Ей държиш се като в училище в Събота. Но днес няма часове.
Знаех си, че не трябва да идвам на този купон.
Руди бъди джентълмен. Виж как е Дорис.
Ей.
Стой на страна от нея...
или ще си имаш работа с мен.
Добре. Но следващия път...
Лори чакай, Лори.
Дорис, Дорис почакай моля те!
Дорис.
- Мислехме че ти помагаме. - Помагате как?
Аз нямам проблем.
Бях си просто чудесно преди вие да се появите.
Та.. имаш ли си някое специално момче?
Не, нямам време за момчета.
Както и да е. По добре ми е да си упражнявам писането.
- Оо, искаш да станеш писателка? - Ахмм.
Още от малка.
- Искам да разказвам истории. - Наистина? Какви по-точно?
Не знам. Предполагам...
нещо свързано с човешкия живот.
Нали се сещаш, за начина по който хората мислят за...
своите родители ... които вече не са измежду живите.
- Съжалявам
Липсват ми... толкова много.
Понякога ми е толкова мъчно, че не искам да ме е грижа за никого около мен.
Знаеш ли какво? Би трябвало да вървиш от тази страна на улицата.
Защо?
Това да не е някакво момчешко правило?
Не, просто джентълмена трябва да върви от онази
страна на тротоара до която минават колите.
По този начин ако кола например пръсне кал...
или се качи на тротоара той да може да я бутне на страни и да я предпази.
- Разбираш ли? - Ок.
О... пристигнахме.
- Това е твоята къща. - Да.
Можеш да влизаш ако искаш.
Благодаря ти че ме изпрати до вкъщи.
- Ами... лека нощ.
Чакай, дай на мен.
Ти си такъв джентълмен. Моят Голям Ал.
Е ще бъдем ли Н. Д. П. З.?.
Н. Д. П. З.?.
"Най-добри приятели завинаги. "
Добре ли си?
Да. Нямах работа на този купон.
-Изобщо не трябваше да слушам Алберт- - Какъв ти е проблема?
Откакто дядо ти почина сякаш не си на себе си.
Все едно си се предала.
Нали знаеш, че момчетата просто се опитваха да помогнат.
Май си права.
Е поне ти си прекара добре.
Е какво става между теб и Алберт?
О. Той изглежда свестен.
Защо не го поканим на състезанието в Събота?
Ами, не мисля че Алберт ще е тук в Събота.
А къде ще е?
Ами не знам.
- Освен това колкото по-малко хора ме видят как бягам толкова по-добре. -Дорис...
Трябва да започнеш да вярваш в себе си.
Преди беше една от най-бързите бегачки в отбора.
Лека нощ Лори.
Лека нощ.
Добро утро Дорис. - Здрасти Дорис!
- Руди каза, че си ни сърдита. Е, така ли е?
Не. Вината не беше ваша.
Трябваше да помисля преди да отида на партито.
Я чакайте. Вие момчета да не сте били тук цяла нощ?
Не. Просто подранихме малко. Не искахме да пропуснем ходенето на училище с теб.
Ясно.
Вижте какво момчета, не мисля, че трябва да идвате с мен на училище.
Мисля, че хората започват да стават подозрителни.
- Ок! Няма... няма проблем. Разбираме. - Да.
Лори в къщи ли си е?
Не, имаше час по-рано.
А вие момчета добре ли сте? Изглеждате леко... бледи.
- Малко отмити. - Отмити?
Ами... не знам... Както и да е...
Ако ви доскучее има парк на около две пресечки от тук.
Е, значи ще се видим по-късно. 2:30. За шоуто.
Знаех си. Тя е права. Наистина изчезваме.
Спри да се притесняваш. Искам да кажа, че така или иначе не можем да направим нищо по въпроса.
- Трябва да изчакаме до 2:30. - Еми към парка тогава.
Стари Харолд, играл ли си баскетбол някога?
Ами не се сещам.
Ти я хвана! Това беше удивително!
Единственото което можеше да хванеш преди беше грип.
- Ей пич, искаш ли да играеш?
Може да влезеш за да играем по тройки.
Добре.
Уреди за физически упражнения. Що за яко нещо?
Ще се видим по-късно момчета. Ще отскоча до училищната библиотека.
Ти не можеш да четеш.
Сега мога. Поне така мисля.
Добре, но не закъснявай. 2:30.
- Към библиотеката! - Към пързалката!
- Хайде!
- Хайде де!
Да, хайде.
Хуибба балуммбба.
Какво каза?
- Хубба- хебби баддумба. - Да не би да казваш здравей?
- Дддааабба. - Говориш странно.
- Буммбал баллуммбаб. - Не.
- Балон. - Балломма.
Не схващаш ли? Ба-лон. Кажи "ба. "
- Ба. - Сега кажи "лон. "
Оо лон?
Сега кажи "ба-лон. "
- Ба-лон. - Точно така.
- Балон. - Схвана го.
Балон, балон, балон.
Оо, благодаря ти. Това е прекрасно.
Госпожо, беше огромно удоволствие да разговарям с дъщеря ви.
Тя ме научи да казвам балон. БАЛОН!
Много се радвам за вас.
Хайде миличка.
Съкровище, колко пъти съм ти казвала да не говориш с непознати?
Той не е непознат мамо. Той е Мъшмаут.
Чао ччоаа.
Ей хора. Погледнете стария Харолд.
Той стреля.
- Oо! - Oоо!
Той забива.
И при това не пада.
Вече не е непохватен.
- Мъшмаут, ти можеш да говориш. - Не ме наричай Мъшмаут.
Е как тогава?
Просто... Маут.
И мен вече не ме наричайте стария Харолд.
Вече съм Въздушния Харолд.
Oo!
- Глупав Доналд.
Какво правиш тук? Трябва да вървим.
Чета Африко-Американска история. Вече съм на том 22.
- Но аз мислех че си глупав. - Ами това беше когато бях анимация.
Честно казано в момента се чувствам доста умен.
И имам усещането, че ще се чувствам още по-умен без тази глупава шапка.
Ооо, ти имаш красиво лице.
Така ли?
Наистина! Имам красиво лице!
- Не.. тихо.. не. - Ей всички! Вижте аз имам хубав лице!
- О толкова съжалявам! - Вижте имам красиво лице.
Нее! Длупав Доналд!
- Името ми е Маут.
- Какво казах току що? - Твоето име е Mаут.
Не е ли чудесно? Вие ме разбирате.
Струва ми се, че тук доста ми харесва.
- И на мен. - На мен също.
- Здрасти пич! Какво става? - Здрасти. Готини дрешки.
Реших че с тези нови дрехи ще мога да си намеря готини мадами.
Така е. Нещо което на мен ми се случва от години.
Ей човече, цветовете ти. Те изчезват.
Трябва да внимаваш малко с белината. Хайде до скоро.
- О не. - Какво?
Става все по-зле.
Ние наистина губим цвета си. Погледнете ръцете ми.
Мога да виждам през тях.
Изчезват.
Страх ме е.
- Искам да се връщам в къщи. - Аз също.
О Боже мой.
Леле мале. Мога да видя задните му части.
Моите задни части?
Е значи така изглеждат.
Изглежда така все едно е счупен.
Да вървим. Имаме проблем за разрешаване.
Хмм, хайде наобиколете го.
Не можем да позволим на никой да види задните му части.
Нали ви казах. Трябва да се върнем там, където ни е мястото.
Да вървим.
- Къде отиваме? - На сметището.
Върни се тук, ти малък!
Връщай се тук! Не съм приключил с теб!
Излез от там ти малко...!
Ами добре. За мен не е проблем.
Мога да си стоя тук докато започне шоуто.
И тогава ще играем на "скокове".
Всички мои хора срещу теб.
И когато те победим всичко това ще бъде наше!
Наше! Наше!
Ха, ха, ха Ще си прекараме ужасно!
- Ха, ха, ха - Това е песента на нашия отбор! Вие нямате право да я пеете.
Ще си прекараме ужасно! Хa, хa, хa
Хей, хей, хей!
Знаех си, че ще намеря боя някъде тук.
О човече!
Сега вече има задни части боядисани в зелено.
Какво правите тук?
Глупави Доналд.
- Имаш си лице. - Не е ли прекрасно?
Супер! Той си има лице. Сега да вървим.
Шоуто вече започна и е време да си
замъкнете задните части обратно в телевизора.
- Но няма да надничаш. - Къде?
Няма значение. Просто не надничай.
Никога не съм виждала някой да се движи толкова бавно.
Побързайте. Шоуто е към края си.
Ще си прекараме ужасноо!
Помощ! Дебели Алберт трябва да ми помогнеш!
Те ще превземат шоуто ни.
Добре Ръсел! Идваме. Хайде Бъки ти си първи.
При положение, че ти се подава онова нещо...
Когато преброя до три затвори очи...
затвори очи.
Трии!
Пак са цели! Цели са! Панталоните ми са здрави!
Да но все още си си Бъки.
Амии, нямам нищо против да се върна обратно в нашето местенце.
- О о!
-Да върна боята си и да отбелязвам точки наволя.
- Добре Харолд. - Ти си човека Харолд.
Ей момче, вдигни си панталоните.
- Добре, кой е следващия? - Аз.
Станах достатъчно умен за да мога да проумея, че започваме да изчезваме тук...
понеже сме навлезли в свят, в който не ни е мястото.
Ако се опитваш да бъдеш такъв, какъвто всъщност не си...
губиш най-ценното това което си.
Тогава върви! Хайде.
оо. Очи. Очи. Очи без лице!
- Къде ти е лицето човече? - Какво се е случило с лицето му?
Като анимация той винаги е носил шапка, затова никой никога не му е рисувал лице.
Сложи си шапката Глупав Доналд! Сложи си шапката!
Е тва беше на косъм.
- Така, такаа. Интересно, нали? - Да.
Добре. Кой е следващия?
Защо не ти?
Амии, аз реших, че трябва да остана.
- Не не може. - Не няма.
Прекъсваме това предаване за да направим специално съобщение.
Нее! Отново изпуснахте шанса.
Хей, хей, хей Можем да се върнем и друг ден.
- И от къде си толкова сигурен? Изчезвал ли си преди? - Амии, ще се оправим някак.
Не ти пука дали ще се оправим.
Интересува те само да останеш тук с Лори.
Лори е важна за мен.
Може би е време да започна да мисля и за себе си.
Вече дори не мога да те позная.
Хей, хей, хей казах, че ще остана.
Хей, хей, хей приятелите не остават приятел да изчезне.
Не използвай моите реплики. Освен това още не съм разрешил проблема на Дорис.
Но аз нямам проблем!
- Да имаш! - Не нямам!
Мислиш ли, че излязох от телевизора просто за да ми кажеш, че нямаш проблем?
- Аз съм си добре!
Спрете! Спрете! Тук не става въпрос за нейния проблем, а за твоя!
Ей момчета.
- оо. - Здрасти Лори.
- Къде са останалите? - Върнаха се обратно.
- В сериала-о!
Имам няколко безплатни билета за карнавала довечера.
Алберт, искаш ли да отидем?
Това би било чудесно.
А ти Дорис? Ще дойдеш ли?
Ами не знам.
Моля те?
Ok.
Просто имам нужда от тази вечер. Само една вечер.
Една последна нощ с Лори.
Ще се срещнем в къщата на момичетата.
Казах на Лори, че ще я взема от библиотеката.
Наистина ми е много гадно за него.
Нека направим така, че той да запомня последната си нощ тук завинаги.
А защо не да я направим прекрасна и за самите нас?
Прав си.
Ще ни трябва някакъв превоз.
Имам предвид, че трябва да отидем на карнавала със стил.
Дами, каляската ви ви очаква.
Всичко е наред.
Руди, да не си се побъркал?
Алберт.. да потегляме.
Имаш предвид да я запаля?
Мдам.
- Дорис.
това всичко е... просто шега...
нали момчета?
Аа, Алберт, защо не пуснеш радиото?
- Добре Алберт, сега настъпи газта.
- Да я настъпя? - Дай даз.
Оо! Ухаа!
- Но тя се движи! - Да.
Е нали е кола.
Тук е толкова забавно. И благодаря, че спечели това за мен.
Хей, хей, хей за теб винаги.
Това бяха два от най-прекрасните дни в живота ми.
Как е възможно Дебелия Алберт и Руди да си имат момичета, а аз да имам само теб?
Сигурна ли си, че не искат нещо?
Ами те не ядат. Искам да кажа-не ядат много.
Алберт определено изглежда като човек който си похапва.
Та, ти готова ли си за състезанието утре?
Не ти ли се струва, че са болни?
Изглеждат някак отмити.
Не, не. Просто слагат твърде много белина при прането.
Ей Алберт, ако наистина харесваш Лори, трябва да я заведеш на скоростното влакче.
Това е най-доброто място на което можеш да заведеш едно момиче понеже по време на пътуването...
те се плашат толкова много, че искат да ги прегърнеш силно.
И после когато влакчето прави завой...
те падат върху теб и така нататък.
Добре. Само гледай.
Ок представи си, че си момиче на скоростно влакче.
Няма да си представя такова нещо.
Какъв ти е проблема? Защо ти не си представиш, че си момиче на скоростно влакче?
Просто искам да покажа нещо на Алберт.
- Къде изчезна Алберт? - Оо, той... той е при момичетата.
Лори, искаш ли да се повозим на влакчето?
Естествено!
Давай Алберт!
- Мога ли да ти задам един въпрос? - Естествено.
Ако не се налагаше да се върна обратно...
Имам предвид ако бях истински човек ти би ли...
Бих ли какво?
Би ли излязла с мен?
- Имаш предвид на среща? - Да.
Но ние сме на среща.
Точно така. Супер!
Беше толкова уплашен.
- Не бях. Просто изглеждах така... - Мм.. мм.
Понеже бузите ми се бяха залепили за ушите ми...
и очите ми гледаха нагоре.
- Искаш ли пак? - Ами... не ти отиди.
Ей сега се връщам.
- Ти си дебелия Алберт! - Хей, хей, хей.
Какво правиш тук? Не трябва ли да си в телевизора.
Онези лоши деца продължават да тормозят Ръсел.
Той има нужда от теб. всички се нуждаем от теб.
Какво ще си помисли гн. Косби ако не се върнеш обратно?
- Хайде Емит. Трябва да тръгваме. - Татко това е Дебелия Алберт!
Хайде синко. Майка ти ни чака.
Но татко, това е Дебелия Алберт.
Знам. Знам. Кой е Дебелия Алберт?
Мисля, че това е нещо наистина истинско.
Той е чаровен, жизнен, джентълмен.
И той е първото момче което срещам от доста време насам...
и на което мисля, че мога да се доверя.
Типа човек, който винаги ще бъде до мен.
Хората винаги те изчакват да изкачиш всички стълби и чак тогава ти чукат на вратата.
- Кой е! - Дебелия Алберт.
Да бе.
Здравейте. Търся гн. Косби.
Вие да не сте баща му?
Аз.. аз съм Дебелия Алберт.
Уупсс! Упс- Помоощ! Поо-
Съжалявам гн. Косби. Нямах намерение да ви плаша.
- Добре ли сте? - Не.. няма проблем синко.. благодаря ти...
как се озова тук?
Ами... аз... аз излязох от телевизора.
Излезе от телевизора? Мм, а как?
Ами изпълзях от него, понеже я чух да плаче.
- Кого? Кого чу? - Чух Дорис.
- Дорис. - Тя стоеше на дивана и плачеше.
- Дорис чия? - Дорис Робъртсън.
Дорис Робъртсън?
- Да. - А знаеш ли къде живее?
Ами, в Северна Филаделфия.
Oо.
Албърт Робъртсън...
е дядото на Дорис Робъртсън.
Той почина преди известно време.
Аз проектирах твоя герой като негово подобие.
И чу нейния дух...
и изпълзя от телевизора?
- Ами.. мисля че да. - Ами това е просто прекрасно синко!
Всичко което трябва да направиш е просто да се върнеш обратно в телевизора.
- Не искам да се връщам. Трябва.
- Хей, хей, хей. - Да! Хей, хей, хей аз искам да остана!
Ха ха ха. Да но не можеш. Виж, ти си анимация.
Ти си анимация и твоите приятели те очакват за да сътворявате още истории.
Феновете ти чакат да те видят на екрана за да разрешаваш проблеми.
Оо не! Не искам да се връщам с телевизора.
Какво искаш да кажеш с това?
- Не, искам да остана тук в истинския свят. - Не можеш...
Не можеш да останеш тук.
Ако останеш...
ще се превърнеш в целулоиден прах.
- Лори. - Алберт?
Какво правиш тук?
Ами.. трябва да говоря с теб.
Ще сляза долу.
О... Боже
- О Боже. -Лори.
Алберт? Добре ли си?
Хей, хей, хей. Падането е лесна работа.
Катеренето е по-трудната част.
Хвани ме за...! Гъделичкаш ме!
Е, за какво става въпрос?
Ами, такова... дойдох за да ти кажа...
.. че вече няма да мога да бъда твоя Н. Д. П. З.
- Мога да бъда само "Н. Д. П. У.". - Н. Д. П. У.?.
Да."Най-добрия ти приятел до утре".
- Какво искаш да кажеш?
- Ами... аз не само изглеждам като Дебелия Алберт.
- Аз съм Дебелия Алберт. - Е и?
- Аз съм наистина момчето от анимационния филм.
- Анимационен филм?
Шоуто на Дебелия Алберт. Хей, хей, хей... нали се сещаш..
Това е анимация.
Виж, когато ти казах, че ще остана тук завинаги...
не знаех, че ще започна да изчезвам.
Сега съм просто едно изчезващо момче от анимационен сериал...
и ако не се върна в телевизора...
ще се превърна в целулоиден прах.
Знаеш ли, почти ми е забавно.
Всеки път когато някой ти каже, че го е грижа за теб...
- идва момент в който те изоставя. - Не, не... Лори.
Чакай! Лори нее...!
Ти... ти не трябва да позволяваш на страха да те обземе.
- Алберт. - Да?
Имаш нужда от помощ.
- Но... Лори-
Как въобще е възможно да вярваш в това, че Алберт е анимационен герой?
Това наистина е така Лори.
Дорис, никой никога не е излизал от телевизора ни.
А приятелите на Алберт...
.. те са доста странни.
Струва ми се, че може да са членове на някоя секта.
- Някой ден ще разбереш. - Единственото което разбирам в момента...
е, че утре имаме състезание, така че аз си лягам.
- Бегачи, заемете местата си!
Готови!
- Добро състезание. - Благодаря.
Хайде момчета, побързайте!
По-бързо!
Лошите момчета идват за състезанието по скачане!.
Идвам Бъки.
Когато се върна, ще покажа на всички колко добре мога да говоря.
И те повече няма да ми се присмиват.
Ей, дебели Алб! Имам предвид.. Дебели Алл-блл-б!
Офф, гадост!
Е Дорис, ако някога отново изляза от телевизора...
Ще ти се обадя.
Ще те чакам.
Добре, Бил твой ред е.
Артър, научи най-сетне ръкостискането ни.
- Защо не минеш ти първи? - Имам нужда от момент насаме с Дорис.
Ще се видим на сметището.
Ей Ръсел, знаеш ли какво? Май наистина се радвам да те видя отново.
А така ли? Аз все пак ще те изкажа на мама.
Ами.. май се налага да се върна към стария си живот.
Но ако можех да остана щях да бъда много щастлив ако...
можех да дам най-доброто от себе си.
Странно. Звучиш като някой когото познавам-
съм те познавала... в продължение на много дълго време.
Може би е така. Може би.
Добре. Хайде сега трябва да те върнем на пистата.
Имаш състезание, в което трябва да участваш.
Хайде давай.
Хайде Дебели Алберт! Имаме нужда от теб!
- Не, не още.
Най-накрая осъзнах защо трябваше да дойда тук.
Недей. Няма да успееш да се върнеш на време. Няма да издържиш още един ден.
Трябва да и помогна.
Мисля, че е време Дорис да повярва в себе си.
Изчезваш човече! Не можеш...
Момичета, сега ме чуйте добре.
Ако спечелим тази щафета печелим цялата среща. Разбирате ли?
- Йори, ти ще бягаш първа както обикновено. - Добре.
Лиса, днес вместо трета ще бягаш като втора.
-Добре. - Давай Лиза!
Лори, ти бягаш трета. А ти Дорис ще завършиш.
Добре. Хайде да го направим!
Давай Арчес!
Да, давайте момичета!
Завършваща? Но то винаги си била последна. Как е възможно треньора да ме сложи като като последен бегач?
- Лори! - Това беше идея на Дебелия Алберт.
Ти не си загубенячка.
Хайде.
- Давайте! Хайде! - Готови!
Давай!
Бягай Дорис! Бягай!
- Какво правиш тук? - Ти можеш да спечелиш!
Някой да разкара това дебело момче от пистата!
Добре. А сега върви.
Бягай Дорис! Бягай! Можеш да спечелиш!
Хайде! Хайде!.
- Дааа. - Ти спечели!
Ние спечелихме! Спечелихме! Ти успя!
- Не, ние успяхме.
Хайде. Трябва да вървим.
Къде отиваме?
Оо, Алберт изобщо не трябваше да идваш.
- Какво става? - Трябва да го върна в телевизора преди края на шоуто.
- Дорис, не започвай отново. - Не виждаш ли, че изчезва?
Е.. пак се срещаме, а.
- Дебели Алберт. -Дебели.
Регжи, остави го на мира. Той, той не се чувства добре.
Ей всички, чуйте ме!
Този дебелак не е такъв какъвто, всъщност изглежда.
Хайде Алберт.
Къде си мислиш, че отиваш... дебелако?
Това си е между теб и мен.
Хей, хей, хей. Махни се от пътя ни.
Добре
Предполагам, че нямаш нищо против ако вземем това за малко.
Всичко което пожелаеш.
-Хайде. - Не съм сигурен за това. Дорис чакай, Лори.
Сигурна ли си, че трябва да се кача на това!
Внимавай Лори! Внимавай!
- Дорис! Стълбии!.
- Стой изправен!
Оо, съжалявам Просто не мога да спра! Съжалявам
Беше ми приятно да се срещнем.
- Съжалявам Наистина много съжалявам
- Оо благодаря.
- Ей пич!
Добре ли си?
Хей, хей, хей. Летенето е лесна работа.
Приземяването е по-трудната част.
- Дебели Алберт!
Ей! Шоуто е към края си! Имаме нужда от теб.
Добре Бил. Идвам. А сега се върни обратно в телевизора.
- Доста невероятно, нали? - Как е възможно това?
Побързай! Трябва да вървиш.
Алберт, почакай!
Не мога да проумея нищо от това, което се случва.
Лори, никога не съм искал да те нараня.
Ще се върнеш ли някога?
Ако има как непременно.
А през това време, ние винаги ще си имаме Северна Филаделфия.
И аз винаги ще си имам моя Голям Ал.
Алберт чакай!
Най-накрая осъзнах на кого ми напомняш.
На дядо.
Хей, хей, хей. Това е много мило.
Обичам те Дорис.
И аз теб.
Ще ви гледам през телевизора.
- Успяхме! Ние сме новите шампиони по скачане!
- Ние все още имаме един играч. - Добре.. бутнете ме.
- Сега бутайте заедно.
Де-е-е-ебе-е-елия Алберт! Той обожава да чува как произнасяме името му.
Хей, хей, хей. Кой иска да играе?
Оо.. нее!
Дебели Алберт, имаш проблем за разрешаване.
Току що видях Даниел. Тя каза, че ще напусне училище и ще избяга от вкъщи.
- Здрасти Даниел. - Ти пък какво искаш?
- Не можеш просто така да напуснеш училище и да избягаш. - Теб какво те засяга?
- Ами мен ме е грижа за теб. - Ами не се грижи тогава.
Всеки път когато някой каже, че го е грижа за мен идва момент, в който ме изоставя.
Но Даниел, не може да позволиш на страха да...
Оф.. дано да почне пак като предния път.
Не можеш да позволиш на страха да те накара да не се грижиш за някого...
понеже... да ти пука за някого е просто чудесно.
Да има човек за когото да мислиш...
и той да мисли за теб и...
и двамата да знаете, че мислите един за друг.
И.. и е просто фантастично да знаеш...
че има някой на света...
който мисли за теб.
Хей, хей, хей!
Аз съм Дебе-е-е-ли-и-ия Алберт!
Оо, краката ми!
Хей, хей, хей. Пуснете ми краката!
- Хванете го за чорапите!
- Пуснете ми краката! Трябва да помогна на тези хора.
Виж го само този... Вижте му...
Да.. не можете да ми кажете, че няма нужда от помощта ми.
Вижте тази дама ето там. Да не би да виждам сълзи?
Ей ти там отзад! На къде тръгна?
Филма не е свършил! Трябва да изгледате и списъка с актьорския състав!